2008+rahoitusta+saaneiden+hankkeiden+alkukartoitukset

**Lähtötilanteen kartoitus** hankkeissa tehtiin hyvin monella tavalla. Lähtötilanteiden kartoittaminen on pohjautunut yleisimmin oppilaitosten omista tietohallintojärjestelmistä saatuihin tietoihin Järjestelmistä on saatu tietoja mm. keskeyttämisprosenteista, opiskelijoiden määristä, valmistuneiden opiskelijoiden määristä, erityisopiskelijoiden suorittamien tutkintojen määristä, työssäoppimispaikoista ja niiden lukumääristä, opiskelijakohtaisista työssäoppimismääristä ja opintojen jälkeen työllistyneiden määristä.
 * LÄHTÖTILANTEEN KONKRETISOINTI **

Omalle koulutusalalle jääminen, ilmeni työntekijäjärjestön kokoamista tilastoista ja työnantajaedustajien kanssa käydyistä keskusteluista. Lähtötilanteen kartoitusten pohjana olivat myös aiemmat OPH-hankkeet ja hakutilastot. Myös opettajien ja opojen työelämäjaksot ja työelämän palautteet alueella antoivat tietoa työelämän tarpeista. Joissain hankkeissa järjestettiin erillisiä yhteistyöpalavereja oppilaitoksen ja työelämän edustajien välillä. Myös hankkeiden esittelytilaisuudet ja muissa keskustelut tukivat lähtötilanteen kartoittamista. Osalla koulutuksen järjestäjistä oli jo olemassa työssäoppimisen kehittämistyöryhmä ja joissain perustettiin kehittämistiimi, joka kartoitti tilanteen.


 * Lähtötilanteen dokumentointi** hankkeissa oli hyvin vaihtelevaa. Useissa hankkeissa on luotu sähköinen projektikansio, johon tallennetaan kaikki muistiot, pöytäkirjat jne. Hankkeiden läpinäkyvyyttä lisää, mikäli nämä kansiot ovat kaikkien luettavissa. Sähköiseen kansioon tallennettiin mm. valmisteluvaiheen dokumentit pöytäkirjat, muistiot, työajanseurannat, tilastot jne.. Alkutilanteesta dokumentoituvat lisäksi hankkeiden esittelytilaisuuksiin ja wikispaces sivuille tehdyt PowerPoint-esitykset. Alkutilanteen dokumentoinnissa apuna on käyetty myös TOPLAAJA-hankkeen määrällisen tiedonkeruun lomaketta. Joissain hankkeissa on käytetty lisäksi Moodle-ohjelmistoa ja oppilashallinnon ohjelmia. Eräässä oppilaitoksessa oli laadittu etenemissuunnitelma, jonka pohjalta hankesuunnitelmaa seurataan ja tehdään muutoksia tarpeen vaatimalla tavalla.

Hankkeiden kehittämistarpeiden syyt on jaoteltu opiskelijalähtöisiin, työelämälähtöisiin ja organisaatiolähtöisiin. Organisaatiolähtöisillä tarpeilla tarkoitetaan koulutuksen järjestäjän tai opettajiin liittyviä kehittämistarpeita. Opiskelijalähtöisissä kehittämistarpeissa korostuivat opiskelijoiden joustavien ja yksilöllisten opintopolkujen kehittäminen ja turvaaminen.
 * Hankkeiden lähtökohdat eli kehittämistarpeen syyt. Mistä tarpeesta hanke sai alkunsa, mitä halutaan muuttaa ja miksi?**

Kehittämistarpeet nousevat toisaalta opiskelijoiden halusta ja tarpeesta erikoistua ja toisaalta taas heidän erilaisista oppimisvalmiuksistaan. Tarpeet henkilökohtaistamiseen nousevat toisaalta erityistä tukea tarvitsevien opiskelijoiden työssäoppimismahdollisuuksien parantamisesta ja toisaalta taas lahjakkaiden opiskelijoiden tai kaksoistutkintoa suorittavien tarpeista. Toisena näkökulmana alkukartoituksista nousi esiin. opiskelijoiden halu käytännön läheiseen opiskeluun. Työelämässä tapahtuva opiskelun ajateltiin lisäävän motivaatiota ja turvaavan sen riittämistä myös kolmannelle vuodelle. TOP-jaksojen tasaisen jakautumisen koko opiskeluajalle, ajateltiin osaltaan ylläpitävän opiskelumotivaatiota. Laajemman ja monipuolisemman työssäoppimisen tarkoituksena hankkeissa on myös helpottaa opiskelijoiden työllistymistä. Keskeisenä teemana hankkeissa on myös käytännön opetuksen ja teorian yhdistäminen. Hankkeiden avulla pyritään lisäämää koulutuksen työelämävastaavuutta, saamaan työelämän pelisäännöt ja kokemukset opiskelijoille tutummiksi jo opintojen.

Keskeisimpinä tavoitteina organisaation näkökulmasta esiin nousivat keskeytysten vähentäminen ja läpäisyasteen parantaminen. Laajennetun työssäoppimisen ajateltiin vastaavan näihin tarpeisiin. Kokeiluhankkeiden avulla pyritään parantamaan tai monipuolistamaan työelämälähtöisyyttä, käytännön läheistä opiskelua ja uudenlaisten työssäoppimisympäristöjen käyttöönottoa. .Työelämälähtöisyyden lisäämisen katsottiin myös lisäävän ammatillisen koulutuksen vetovoimaisuutta. Laajennetun työssäoppimisen ajateltiin antavan myös opettajille mahdollisuuden työelämäsuhteiden tiivistämiseen.Alkukartoituksista nousi esiin myös halu luoda laajennetun työssäoppimisen toimijoiden verkosto, jota voitaisiin hyödyntää jatkossa. Laajennetusta työssäoppimisesta saatuja kokemuksia aiottiin hyödyntää myös tutkintojen perusteiden uudistamistyössä.

Laajennetun työssäoppimisen kokeiluhankkeiden katsottiin vastaavan myös työelämän tarpeisiin. Työssäoppimispaikat saavat kokeilun tuloksena osaavaa työvoimaa ja entistä laajempaa osaamista työpaikkaohjaukseen. Laajennetun työssäoppimisen kokeilujen katsottiin parantavan mahdollisuutta nopeammin reagoida sekä työelämän että opiskelijoiden sesonkiluonteisiin tarpeisiin (esim. matkailun ja rakennusalan sesongit, opiskelijoiden mahdollisuudet kesätoppeihin). Useiden koulutuksen järjestäjien ja työelämän edustajien huolena oli myös opiskelijoiden poistuminen omalta alalta sekä se, että suuri osa oppilaitoksesta valmistuvista ei jää koulutustaan vastaaviin työtehtäviin.

Kuvauksissa apuna on käytetty Oph:n julkaisussa ”Työssäoppimisen opas – kehittyvä työelämäyhteistyö” olevaa itsearviointi materiaalia (s.52-58).
 * Organisaatioiden nykyisten työssäoppimisen käytänteiden vahvuudet ja heikkoudet**


 * A) Työssäoppimisen suunnittelu;**


 * Vahvuudet**

Työssäoppimisen suunnitteluvaiheen keskeisiksi vahvuuksiksi hankkeissa nähtiin toimivat työelämäsuhteet, koulutetut, kokeneet työpaikkaohjaajat ja opettajat sekä työssäoppimisen toimintajärjestelmät.

Hankkeiden edustajat kokivat erityisen tärkeiksi toimivat suhteet ja hyvät verkostot alan työpaikkoihin ja yrityksiin.(suunnittelu yhteistyössä työelämän kanssa, samoin sopimukset ja muut käytännön järjestelyt.). Vahvuuksiksi koettiin sekä työpaikkaohjaajakouluksen saaneet ohjaajat että työelämäjaksoilla olleet opettajat. Eri osapuolten (opiskelijat, opettajat, työpaikkaohjaajat) perhdyttäminen ja koulutus koettiin siis tärkeäksi.

Alkukartoituksissa suunnitteluvaiheen vahvuutena korostuivat yhteisesti kirjatut työssäoppimisen periaatteet ja käytänteet. Hyvänä pidettiin sitä, että työssäoppimisen järjestämisen ja ohjaamisen tueksi oli hyvin laaditut ja ajan tasaiset ohjausmateriaalit, yhteiset ohjeistukset, lomakkeet ja sopimusasiakirjat. Työssäoppimisen toimintakäsikirjan / strategian koettiin tukevan yhteisten käytänteiden toteutumista. Sopimusasiakirjoissa on alkukartoituksen mukaan hyvä selkeästi mainita nimetyt yhteyshenkilöt, eri osapuolten vastuut ja tehtävät. Hyvänä koettiin myös se, että kyseiset asiakirjat olivat verkkosivuilla kaikkien osapuolten helposti. saatavissa.


 * Kehittämishaasteet;**

Alkukartoitusten mukaan työssäoppimisen suunnitteluvaiheen keskeisimmät haasteet Yhteistyötä työelämän kanssa, opetussuunnitelman taipumista ja opiskelijoiden yksilöllisen ohjauksen saantia. Hankkeiden edustajilla oli huoli mm. laadukkaiden työssäoppimispaikkojen saannista. Miten voidaan taata laajennetun työsäoppimisen edellyttämät työssäoppimispaikat kun jakajana on useita oppilaitoksia samalla alueella.

Myös työelämän jatkuva kehittyminen ja muutos asettaa haasteita koulutuksen ja työssäoppimisen järjestämiselle. Työelämän edustajia olisi hyvä saada mukaan koulun arkeen, luennoimaan ja / tai työssäoppimaan koulun maailmaa ja vastaavasti opettajien työelämätaitoja olisi ylläpidettävä työelämäjaksojen avulla.

Hankkeiden edustajat kokivat, että yhtenäisten käytänteiden kehittäminen selkiyttäisi työssäoppimisen suunnittelua. Näiden käytänteiden laatiminen on paikoin vielä kesken ja lisäksi haasteena on saada eri osapuolet sitoutumaan sovittuihin käytänteisiin. Yhtenäiset ohjeet esim. työssäoppimisen ohjaamisesta ja näyttöjen arvioinnista olisivat joissain oppilaitoksissa tarpeen. Joissain hankkeissa koettiin tarvetta yhtenäisille ohjeille eri oppilaitostenkin välillä. Näin varsinkin silloin kun eri oppilaitokset käyttävät samoja työssäoppimisen paikkoja. Myös eri osapuolten perehdyttämisessä koettiin olevat tehostamisen varaa. Lisäksi koettiin, että joillain aloilla olisi syytä yksinkertaistaa arviointimenetelmiä ja näyttöjä, koska työelämässä ei ole aikaa pitkiin näyttökeskusteluihin.

Uudistuvat / uudistuneet opetussuunnitelman perusteiden, niiden käyttöönoton ja etenkin työelämälähtöisten tehtäväkokonaisuuksien koettiin tarjoavan sekä haasteita että mahdollisuuksia työssäoppimisen laajentamiseen. Myös opiskelijoiden henkilökohtaisten tavoitteiden huomioiminen, erilaisine ohjauksen tarpeineen koettiin sekä palkitsevaksi että haastavaksi. Etenkin erityisopiskelijoidenkohdalla ohjaamiseen tarvittaisi nykyistä enemmän aikaa. Opiskelijan näkäkulmasta kehittämishaasteina nähtiin sopivan työssäoppimispaikan löytymisen lisäksi jakson onnistunut suunnittelu siten, että työssäoppimispaikka olisi oppilaan näköinen ja kokonaisuudesta tulisi hyvä.


 * B) Työssäoppimisen toimeenpano;

Vahvuudet**

Työssäoppimisen toimeenpanovaiheen selkeiksi vahvuuksiksi hankkeissa nousi toimiva ja pitkäaikainen yhteistyö työssäoppimispaikkojen kanssa ja työssäoppimispaikat, joiden laatu on varmennettu. Selkeät toimintajärjestelmät ja ohjeistukset, yhteiset sopimukset, keskinäinen tiedottaminen ja selkeät yhteiset tavoitteet nousivat merkittävästi esiin useimmissa alkukartoituksissa. Alkukartoituksissa korostettiin, että työssäoppimisen tavoitteet ja sisällöt tulee olla selkeästi määritelty. Kirjallisesti laaditut ohjeistukset, sopimukset ja arviointisuunnitelma jämäköittävät työssäoppimista. Ohjeet ja sopimukset tulisi olla helposti kaikkien osapuolten saatavilla esim. oppilaitoksen verkkosivuilla.

Eri osapuolten koulutus ja perehdytys koettiin vahvuudeksi. Etenkin koulutetut työpaikkaohjaajat. Heidän kanssaan mm. ammattiosaamisen näyttöjen suunnittelu helpottuu. Perehdytyksen merkitys korostu sekä työssäoppimisen sujuvuuden että turvallisuuden näkökulmista. Tärkeäksi koettiin, että jo hyvissä ajoin ennen työssäoppimisjakson alkua kukin osapuoli saa riittävästi informaatiota aiheesta.

Opiskelijan näkökulmasta tärkeimpiä tekijöitä oli hyvin laadittu henkilökohtainen työssäoppimissuunnitelma, jossa ilmenee opiskelijan tavoitteet ja tarvittavat ammattitaitovaatimukset, sisällöt, oppimistehtävät, eri osapuolten tehtävät sekä arviointi. Opiskelijan näkökulmasta myös työssäoppimispäiväkirja koettiin hyvänä käytänteenä. Säännöllisen ohjauksenmerkitys ja opettajien henkilökohtaiset käynnit työssäoppimispaikalla tukivat toimeenpanovaihetta. Joissakin oppilaitoksissa toivottiin, että opettaja kävisi ennen työssäoppimisjakson alkua tarkistamassa, että paikka sopii kyseiselle opiskelijalle.


 * Kehittämishaasteet**

Myös toimeenpanovaiheen kehittämishaasteet liittyivät työelämän kanssa tehtävään yhteistyöhön, yhteineviin käytänteisiin ja yksittäisen opiskelijan ohjaamiseen. Alkukartoitusten perusteella oppilaitosten on haasteellista pysyä mukana työelämän nopeassa kehityksessä, joten työelämävastaavuus vaatii hiomista. Työssäoppimisen lisääntyessä työpaikka ohjaajia on hankala saada riittävästi. Sama haaste koskee myös työpaikkaohjaaja koulutusta, joka koetaan tärkeäksi. Joiden hankkeiden edustajien mukaan näihin koulutuksiin on kuitenkin ollut hankala saada työelämän edustajia mukaan. Tämän ajatellaan johtuvan työelämän muista kiireistä ja tiukoista aikatauluista.

Työssäoppimista ja sen laajentamista kohtaan koettiin joillain aloilla olevan ennakkoluuloja, jotka asettivat haasteita työssäoppimisen toimeenpanolle. Lisäksi alkukartoituksista kävi ilmi, että vaikka yhteiset toimintakäytänteet olisikin hyvin paperilla suunniteltu on käytännön toteutus kuitenkin hyvin vaihtelevaa sekä ohjaavien opettajien että työpaikkojen välillä.

Opeiskelijan näkökulmasta kehitettävään koettiin olevan erityisesti erityistä tukea tarvitsevien opiskelijoiden ohjaamisessa ja sopivan työpaikan löytämisessä. Työelämän edustajien saattaa olla joskus vaikea ymmärtää joidenkin opiskelijoiden erilaisia HOJKSin mukaisia tavoitteita.

Tietyillä aloilla työelämän tai luonnon rytmin ja opetuksen yhteensovittamisessa on haasteensa.


 * C) Työssäoppimisen laadun arviointi

Vahvuudet**

Myös työssäoppimisen laadunarvioinnin näkökulmasta alkukartoituksissa korostettiin toimivan yhteistyön merkitystä ja työssäoppimispaikkojen saatavuutta. Tärkeäksi koettiin, että työssäoppimisen laadun arviointiin osallistuvat kaikki osapuolet, niin opiskelijat, opettajat kuin työssäoppimisen ohjaajatkin.

Vastaajat kokivat, että yhteistyössä asiantuntevien työpaikkaohjaajien kanssa voidaan taata laadukas työssäoppiminen. Välitön suora palaute ja avoin keskustelu sekä kriteeripohjainen arviointi nousi esiin monissa vastauksissa. Työssäoppimisen laadun arvioinnin keskeiseksi tekijäksi kuvattiin yhteistä suullista arviointia sekä opiskelijan että työpaikkaohjaajan kanssa. Ammattiosaamisennäyttöjen käyttöön oton ja yhteisten ennelta sovittujen kriteerien mukaisen arvioinnin ajateltiin nähtiin lisänneen myös työssäoppimisen ja sen ohjauksen laatua. Eräässä oppilaitoksessa oli laadittu laatuvaatimukset työssäoppimisen ohjaamiselle.

Työssäoopimisen laadun katsottiin näkyvät parhaiten opiskelijassa ja hänen tavoitteidensa saavuttamisessa. Työssäoppimispaikan laadusta saatiin tietoa opettajien käynneillä työssäoppimispaikoilla ja opiskelijoiden haastattelujen avulla. Työssäoppimispäiväkirjat ja ”osaamispassit” toimivat myös osaltaan ohjauksen ja laadun arvioinnin välineinä.

Useissa oppilaitoksissa on käytössä INKA tai joku muu palautteenkeruujärjestelmä, jonka avulla kerätään palaute aina työssäoppimisjakson jälkeen. Monissa oppilaitoksissa opiskelijoiden lisäksi myös työpaikkaohjaajat täyttävät INKA kyselyn ja antavat sen avulla palautetta. Joissain vastauksissa oli maininta siitä, että saadut palautteet analysoidaan ja niiden pohjalta arvioidaan asetettuja tavoitteita ja kehitetään toimintoja edelleen. Vahvuudeksi nostettiin myös oppilaitosten työssäoppimisen prosessikuvaukset ja laatujärjestelmät. Joissain oppilaitoksissa on säännöllisesti käytössä EFQM- pohjainen itsearviointi osana laatutyötä.


 * Kehitämishaasteet:**

Työssäoppimisen laadunarvioinnnin keskeisimmäksi haasteeksi alkukartoitusten perusteella nousi palautteen saanti ja sen analysoinnin systemaattisuus. Ongelmalliseksi koettiin se, että pitkiin monisivuisiin kyselyihin ei tahdota saada työelämän edustajien vastuksia, myös opettajat saattoivat nähdä kirjaamisen ylimääräisenä työnä, jolla ei nähdä olevan erityisen suurta merkitystä. Palutteen keruu ei aina ollut systemaattista ja saadun palautteen hyödyntämisessä koettiin olevan runsaasti kehitettävä. Vastauksista kävi ilmi, että välineet laadun arviointiin ovat kyllä olemassa, mutta niiden käyttöä pitäisi tehostaa.

Myös työssäoppimispaikkojen riittämättömyys ja työpaikoilla vallitseva kiire, koettiin työssäoppimisen ja yksilöllisen ohjaamisen kannalta haasteellisiksi. Tämä korostuu etenkin erityistä tukea tarvitsevien opiskelijoiden suhteen.


 * D) Työssäoppimisen kehittäminen

Vahvuudet**

Tiivis yhteistyö työelämän kanssa ja eri osapuolten perehdyttäminen ja kouluttaminen nähtiin työssäoppimisen kehittämisenkin kannalta keskeisimmiksi tekijöiksi. Hyvät suhteet yritysten edustajien kanssa mahdollistavat työssäoppimisen molemminpuolisen kehittämisen ja kun epäkohdista keskustellaan avoimesti, voidaan löytää kaikkia osapuolia tyydyttävät ratkaisut.

Työssäoppimisen kehittämisen kannalta vahvuutena oli koulutetut työpaikkaohjaajat ja työelämän myönteinen suhtautuminen työssäoppimisen kehittämiseen. Samoin opettajien työelämäjaksot ja muut koulutukset tukivat kehittämistä. Hankkeiden puitteissa järjestettiin koulutusta mm. työssäoppimisen ohjauksesta ja arvioinnista, oppimisesta aidossa työympäristössä, sosiaalisen median käytöstä ja opettajan valmiuksista kehittää työssäoppimista.

Alkukartoituksissa positiivisena tekijänä nousi esiin myös se, että opetussuunnitelmauudistus kohdistaa työssäoppimisen suunnittelun työelämän työprosesseihin. Oppiminen aidossa työympäristössä ja ammattiosaamisen näyttöjen vieminen työssäoppimisjaksoille nähtiin positiivisena tekijänä työssäoppimisen kehittämisessä. Työelämäyhteistyön laaturyhmä osallistuu joissain oppilaitoksissa tutkinto-, koulutusohjelma- ja ammattialakohtaisten opetussuunnitelmien ja ammattiosaamisen näyttöjen kehittämiseen.

Henkilökohtaistaminen mahdollistuu laajennetussa työssäoppimisessa aiempaa paremmin. Osalle opiskelijoista laajennettu työssäoppiminen on tulevaisuutta, erikoisesti lahjakkaiden oppilaiden kohdalla se nähtiin hyväksi tavaksi suorittaa tutkinto nopeammin.

Oppilaitoksen sisäiset auditoinnit, itsearviointi, hyvien käytänteiden vaihtaminen omassa oppilaitoksessa, rohkeus aidosti kokeilla ja uudistaa työssäoppimisen toteutusta ja OPSia nähtiin keskeisinä tekijöinä työssäoppimisen kehittämisen kannalta. Myös palautejärjestelmät toimivat kehittämisen tukena. Työssäoppimisjakson suorittamisen jälkeen tehtävä INKA – koulutuksen arviointijärjestelmään kuuluva työssäoppimiseen liittyvä kysely antaa viitteitä kehitettävistä asioista.

Nähtiin myös, että laajennettu työssäoppimien on järjestelmänä omassa lajissaan tavallaan niin uusi, että pohjalla ei ole mitään vanhaa käytäntöä, jonka muuttaminen saattaisi nousta kehittämisen esteeksi. Organisaatiotasoinen sitoutuminen kehittämiseen nähtiin merkittäväksi tekijäksi. Samoin koulutuspäälliköiden kouluttaminen työelämäyhteistyöhön.


 * Kehittämishaasteet**

Kehittämishaasteet kohdistuvat opiskelijoiden ohjaamiseen, työelämäyhteistyöhön, eri osapuolten sitouttamiseen, perehdyttämiseen ja kouluttamiseen sekä palautteen keräämiseen.

Alkukartoitusten mukaan olisi todella hyvä, jos nuorella olisi yksi henkilö, joka vastaisi koko työssäoppimisen ajan nuoren ohjaamisesta. Perehdyttämisen ja opiskelijan motivoinnin merkitys ja haasteellisuuskin tuli esiin vastauksista. Tekstissä mietittiin, millä eri keinoilla tämän päivän nuori saadaan kiinnostumaan työn teosta. Alkukartoituksissa todettiin myös, että työelämän säännöt on oltava hallinnassa sekä motivaatio alaa kohtaan, ennen kuin työssäoppiminen on mahdollista.

Työpaikkaohjaajakoulutusta kaivataan monin paikoin lisää. Myös erityistä tukea tarvitsevien opeiskelijoiden ohjaamisen kehittämisessä koettiin olevan vielä tehtävää. Työssäoppimisen kehittämisen kannalta yhteistyö työelämän kanssa koettiin erittäin tärkeäksi, mutta haasteita aiheutti esim. tiedonkulun varmistaminen, uusien käytänteiden juurtuminen ja palautteen saaminen sekä sen edelleen hyödyntäminen.


 * Hankkeiden konkreettiset tavoitteet:**

Useimpien hankkeiden konkreettisena tavoitteena oli laajentaa työssäoppimisen määrää suuremmaksi kuin nykyinen minimimäärä on (20ov). Tavoitteen asetteluissa ilmeni erilaisia tapoja päästä tähän päämäärään, mm. koko opiskeluajan työvaltaistaminen tai työelämälähtöisyyden korostaminen sekä yhteisten aineiden vieminen TOP-jaksolle. Parissakin hankkeessa pyrittiin muovaamaan työssäoppimisjaksosta yhtenäinen 2+1 mallin mukainen kokonaisuus, tai työn ja koulun säännöölinen vuorottelu. Erikoistuneisuutena tuli ilmi esim. yrittäjyyden ja yritysten jatkuvuuden edistäminen laajennetun TOP:n avulla. Laajennetun työssäoppimisen katsottiin lisäävän opiskelijoiden kiinnostusta ammatillista koulutusta kohtaan, erityisesti joillakin erityisaloilla tämä todettiin ratkaisevan tärkeäksi asiaksi.

Työssäoppimisen suurempi henkilökohtaistaminen ja yksilön huomioon ottaminen, sekä erityistä tukea tarvitsevien opiskelijoiden TOP-jakson tukeminen esim. ohjaajamallin luomisella, tukiverkostolla jne. koettiin tarpeelliseksi. Lisäksi koettiin tärkeäksi tarttua opintojen keskeytyksiin ja sen myötä läpäisyasteen nostamiseen ennaltaehkäisevällä tavalla. Laajennettu työssäoppiminen voi antaa opiskelijoille aikaa kypsyä omaan opiskeluammattiinsa, sen erityispiirteisiin ja vaatimuksiin. Lahjakkaiden opiskelijoiden nopeampi valmistuminen ammattiin mahdollistuu, sekä jotkin erityistaidot voivat kehittyä paremmin jos työssäoppimista laajennetaan.

Oppilaitoksen ja työelämän välinen yhteistyö katsottiin erittäin tärkeäksi. Yhteistyötä helpottamaan on luotu mm. työpaikkarekistereitä, työpaikkaohjaajien koulutusjärjestelmiä ja opettajien työelämäjaksoja. Tätä yhteistyötä halutaan edelleen kehittää ja luoda siihen uusia työkaluja, joilla pystytään kommentoimaan ja seuraamaan yhdessä opiskelijan selviytymistä työelämäjaksoilla, jopa reaaliajassa. Oppilaitokset haluaisivat kannustaa myös työnantajia kehittämään oppimisen ja ohjauksen tukimuotoja, sekä välineitä joilla työnantajat pystyisivät jopa keskenään välittämään tietoa niin, että opiskelijan siirtyminen työssäoppimispaikasta toiseen voisi helpottua, sillä laajennetulla TOP-jaksollahan opiskelija voi olla monillakin eri työpaikoilla suorittamassa opintojaan. Nämä välineet voisivat omalta osaltaan myös parantaa opiskelijan työnsaantia opiskeluajan jälkeen.

Laajennettu työssäoppiminen liitettiin kiinteästi myös uusiin opetussuunnitelmiin ja niiden soveltamiseen ja käyttöönottoon oppilaitoksissa. Toiveena on, että aidot työympäristöt ja –työprosessit tulisivat oppimisen välineiksi. Lisäksi haluttiin kehittää oppimisen toimintamalleja niin, että koulutuksen ja työn vuorottelu tukee koko tutkinnon suorittamista. Verkko-oppimisalustat haluttiin myös osaksi työssäoppimisen ohjausta. Kesäaikaisen työssäoppimisen saaminen käytännöksi oli myös joidenkin kokeilijoiden tavoitteena, etenkin kaksois- ja kolmoistutkintojen suorittajien keskuudessa.


 * Toiminnan muutoksella halutut tulokset.**

Laajennettu työssäoppiminen koetaan yhtenä keinona vähentää opiskelujen keskeyttämisuhkaa, sekä jopa tuoda takaisin opiskelun piiriin niitä, jotka ovat jo opiskelunsa keskeyttäneet. Tämä on herättänyt jo työvoimahallinnossakin mielenkiinnon menetelmää kohtaan. Joillekin opiskelijoille laajennettu TOP sopii erityisen hyvin jo opiskelun alkuvaiheessa ja tämä voi jopa tuoda uusia opiskelijoita oppilaitoksiin käyttämään tätä menetelmää. Tämä uusi toimintakulttuuri on jo havaittavissa niissä oppilaitoksissa, jotka ovat sitä käyttäneet. Menetelmän vaikutukset koulun jälkeiseen työllistymiseen ovat seurannassa.

Laajennettu TOP koetaan myös hyväksi keinoksi erikoistua joillakin erityisaloilla, esim. pienien perheyritysten sukupolvenvaihdostilanteissa se on menetelmä, jolla helpotetaan nuoren siirtymistä yrittäjiksi, yrittäjyyden siemen voidaan saada itämään nuorten mielessä. Tässä tarvitaan myös opettajien ja oppilaanohjaajien yhteistyötä, jotta he osaisivat rakentaa tätä menetelmää käyttäen yksilöllisiä opintopolkuja erilaisille oppijoille. Myös yritysten työpaikkaohjaajat tarvitsevat päivitystä ja jatkokoulutusta uusien menetelmien käyttöön ja yhteistyöhön oppilaitosten toimijoiden rinnalla. Toimintojen muutoksilla voisi olla myönteinen vaikutus myös yrityksistä oppilaitosten suuntaan tapahtuvan tiedon lisääntymisessä, esim. rakennusalalla aikataulu- työvaihe yms. tiedot olisivat tärkeitä onnistuneen TOP-jakson suunnittelussa erilaisille oppijoille.

Ammatillisen tutkinnon suorittamiseen halutaan myös uusia erilaisia ja joustavia menetelmiä, joiden avulla opiskelu saadaan toteutettua. Tällaisia ovat mm. uudet oppimisympäristöt ja opintopolut, työelämän kanssa yhdessä suunnitellut työssäoppimisjaksot sekä ajantasaiset nopeat yhteydet työnantajien ja oppilaitosten välillä. Työelämälähtöisyys ja yhteistyö työelämän kanssa ovat avainsanoja. On voitu hyvin usein todeta, että opiskelijat kypsyvät henkisesti laadukkaan työssäoppimisjakson aikana niin, että he ymmärtävät myös kouluopetuksen tärkeyden. Jotkut kokevat ongelmaksi kouluopetuksen ja työssäoppimisen tietojen yhdistämisen ongelmat, sekä työssäoppimisjaksojen ohjauksen puutteet. Näihin haluttaisiin puuttua laatimalla esim. oppimistehtävin pilkotettu TOP-jakso joka on luotu yhdessä yrityksen TOP-ohjaajan kanssa. Näin varmistettaisiin toimiva yhteistyö kouluopetuksen ja TOP-oppimisen välillä (koulutuksen laatu) ja opiskelijat valmistuisivat ajallaan ammattiin, sekä työllistyisivät paremmin omalle alalleen koulun jälkeen. Kääntäen katsottuna koulutuksen laadun parantaminen nostaa myös sisäänpyrkijöiden määrää ja halukkuutta ammattiopintoihin. Laadukkaan työssäoppimisjakson merkitys on erittäin suuri myös erityisopiskelijoiden kohdalla. Heidän kouluopetusjaksonsa helpottuu selvästi onnistuneen TOP:n jälkeen.

Työssäoppimisen laajentaminen kartoittuu joidenkin näkemyksien mukaan 30-50 opintoviikkoon, nykyisestä 20 ov:sta. Erityisenä haasteena on erityistä tukea vaativien opiskelijoiden TOP:n suunnittelu ja toteuttaminen, ja joka on myös alakohtainen. Selvästi opettajien näkemyksenä on, että laaja joustava ja yksilöllinen työssäoppiminen tutkinnon opiskelun osana, lisää alojen vetovoimaisuutta. Työssäoppimiseen halutaan myös kehittää uusia muotoja, kuten esim. opiskelijan omassa yrityksessä tekemä TOP. Toiminnan muutoksella nähdään päästävän laadukkaampaan koulutukseen, opettajien työelämäosaamisen paranemiseen, hakijoiden määrien lisääntymiseen ja opiskelijan ammattitaidon paranemiseen sekä parempaan työllistymiseen. Myös opiskelijoiden keskeyttämisten uskotaan vähenevän laajennetun ja onnistuneen TOP:n myötä. Eräässä oppilaitoksessa laajennettu työssäoppiminen liitetään oppisopimuskoulutuksen yhteyteen ja tässä yhteydessä tulevat esiin molempien järjestelmien edut. Muutoksena nähtiin myös työpaikkaohjaajien koulutuksen lisääntyminen laajemman TOP:n myötä, tämä koettiin myös myönteisenä kehityksenä prosessissa.


 * Suunnitellut toimenpiteet tavoitteiden saavuttamiseksi.**

Tavoitteiden saavuttamisessa nähdään lähes kaikissa hankkeissa hyvä etukäteissuunnittelu ja sen jälkeinen pilotointi. Hyvään suunnitteluun kuuluu aikataulutus, toteutussuunnitelmat sekä selvitys siitä, miten työnantajat suhtautuvat kokeiluun. Jälkikartoituksena pitää olla hyvä vertailu perinteisen ja laajennetun työssäoppimisen kokemusten ja tulosten välillä, erityisesti seurataan osaamisen ja kehittymistä ja vaikutusta työllistymiseen, sekä palautteen kerääminen ja analysointi kaikilta osapuolilta. Suunniteltuina toimenpiteinä laajennetussa työssäoppimisessa käytetään monipuolista yhteydenpitoa opiskelijaan niin käymällä työpaikoilla kuin käyttämällä hyväksi myös kaikkia tietoliikennemahdollisuuksia.

Monia opettajia huolestuttaa se, miten opiskelijoihin suhtaudutaan työpaikoilla ja minkälaista ohjausta he saavat, opettajilla on myös velvollisuus opastaa työpaikkaohjaajaa ymmärtämään opiskelijaa ja koko oppimisjärjestelmää. Oppilaitoksissa on myös kartoitettu niitä opiskelijoita, joilla on käytännönläheinen suhtautuminen opiskeluun, mahdollisesti laajemman työssäoppimisen kautta. Tässä yhteydessä on myös kartoitettu jo eronneita ja keskeyttäneitä opiskelijoita, joiden tutkinto voitaisiin suorittaa loppuun toteuttamalla loppuopiskelu laajalla työssäoppimisella.

Eräässä tapauksessa laajennettua työssäoppimista on suunniteltu palvelemaan myös huippuosaamista tavoittelevien opiskelijoiden tutkintotavoitteita, kaikissa tapauksissa henkilökohtaisen opiskelusuunnitelman laatiminen on välttämätöntä hallittuun opiskeluprosessiin pääsemiseksi. Ennen laajennettuun työssäoppimiseen siirtymistä oppilaitoksessa on syytä opiskella työturvallisuuteen ja ammatin alkeisiin liittyvät perustaidot. Tämän jälkeen voidaan melko pian siirtyä työssäoppimispaikoille, mieluiten lähelle opiskelijan kotipaikkakuntaa, jolloin työssäoppimisesta tulee työnomaista toimintaa, jossa opitaan uusia asioita työtä tehden. Tärkeä asia on myös opiskelijan perehdyttäminen työpaikan olosuhteisiin, työaikoihin ja työturvallisuuteen liittyviin tekijöihin. Tämän jälkeen opiskelijaa tulee tukea opiskelussa esim. verkko-ohjauksella sekä kaikilla perinteisillä menetelmillä. Näyttöjen toteutus kannattaa alkaa suunnittelemaan myös heti työssäoppimisen alettua, niin, että se ei tule yllätyksenä opiskelijalle.

Toimenpiteinä tavoitteiden saavuttamiseksi pitää huomioida myös työssäoppimisajan palvelut, joihin opiskelija on oikeutettu, esim. erityistuen tarpeessa olevan opiskelijan tukipalvelut, kouluterveydenhoito, kuraattoripalvelut jne. On huomioitava, että myös opettajaa pitää tukea laajennetun työssäoppimisen toteuttamisessa; työelämäjaksot, yksilöllinen ohjaus, opettajien koulutus jne.

Suunniteltuina toimenpiteinä tavoitteiden saavuttamiseksi monet hanketoteuttajat näkivät syvän yhteistyön työelämän kanssa. Yhteistyön syventämisen keinoja ovat yhteiset tapaamiset, koulutuspäivät (mm. ohjaajien arviointitaitojen kehittäminen), yhteisten seurantatyökalujen luominen ja käyttöönotto – myös sähköiset työkalut – opettajien työelämäjaksot ja kaikenlaiset verkostoitumiset työelämän toimijoiden kanssa. Esiin nousi myös työpaikan soveltuvuus alan työssäoppimispaikaksi, eli TOP-paikkojen laatustandardin luominen koettiin monissa hankkeissa tärkeäksi. Jos opiskelijalla on paljon valinnaisuuksia, haluttiin, että TOP-paikassakin nämä asiat voitaisiin huomioida. Laajennetun työssäoppimisen tiedottaminen ja markkinointi monella tapaa nousi myös toimenpidelistoilla esiin. Haluttu ja toivottu toimenpide oli myös eri paikkakunnilla olevien hankkeiden välinen yhteistyö ja verkostoituminen.

Joissakin laajennetun työssäoppimisen hankkeissa on luotu ohjausryhmä joka koostuu työnantajista ja oppilaitoksen jäsenistä. Tämän ryhmän tuki hankkeelle on suurimerkityksinen. Mukaan voidaan ottaa lisäksi opiskelijoiden vanhemmat jotka tuntevat oppijan kaikista parhaiten. Yrittäjäperheiden sukupolvenvaihdokset ja yritystoimintaan perehdytykset ovat oma erityisosionsa laajennetun työssäoppimisen toimenpidevalikoimassa.

Suunniteltuina toimenpiteinä tavoitteiden saavuttamiseksi nähdään myös opetussuunnitelmatyön ottaminen mukaan suunnitteluun. Kaiken kaikkiaan teoriaopetuksen ja työn vuorottelu ja laajemmat TOP-jaksot koetaan tärkeiksi niin, että hyvin suunniteltu ja ennakoitu vuorottelu tuottaa parhaan tuloksen. Laajennetun työssäoppimisen fyysinen toteuttaminen tapahtuu eri hankkeissa eri tavoilla, mm. kaksi vuotta oppilaitoksessa ja yksi vuosi työpaikoilla, intervallimuotoisena, jolloin työ ja koulu vuorottelevat säännöllisesti tai vain laajana kokonaisuutena opiskeluajan sisällä. Mielenkiintoisia toimenpiteitä ovat myös TOP:n laajentaminen osuuskuntatoimintaan sekä ammattitaitokilpailujen tuominen osaksi oppimisympäristöjä sekä kilpailuihin valmentautuminen aktiivisesti oppilaitoksessa ja työpaikoilla.


 * Hankkeen toiminnan ja tulosten mittaaminen ja kuvaaminen, siten, että muutos on arvioitavissa

Määrällinen tulosten mittaaminen ja kuvaaminen**

Määrällisen tuloksen mittaamisessa käytetään jaksottaisia opintosuorituksia, näyttöjä, työssäoppimisviikkojen määrää, HOPS:n laadintaa, oppilaitoksesta valmistuvien määrää jne. Mitattavana kohteena nähdään myös opiskeluaika ja keskeytysten määrä, verrattuna perinteiseen opiskelusuoritukseen. Myös opiskelijoiden työhön sijoittuminen kouluajan jälkeen on mittari jota kannatta seurata. Suoraan laajennetun työssäoppimisen määrällisenä mittarina on tietenkin tilastoidut työssäoppimisviikot.

Asioita jotka vaikuttavat työssäoppimiseen ja joita haluttaisiin seurata ovat myös työssäoppijan ikä oppimisjaksojen alussa ja mitä se vaikuttaa opiskelijan kehitykseen tänä aikana. Opettajien työelämäyhteyksien määrän nähdään olevan suoraan yhteydessä perinteiseen ja laajennettuun työssäoppimiseen, tätä kautta työssäoppimisen laatu myös paranee, kun opettaja pystyy antamaan suuremman panoksen opiskelijan ohjaamiseen. Tärkeä mittari on myös erityisopiskelijoiden läpäisyaste laajennetussa työssäoppimisessa.

Hankkeen toimintaa ja tuloksia voidaan mitata myös opiskelijamäärien lisääntymisenä oppilaitoksissa jos esim. keskeyttäneitä saadaan uudelleen opiskelujen piiriin, hyvät opiskelutulokset poikivat aina myös hakijamäärissä näkyviä vaikutuksia. Tilstotietoja vertaamalla (eri lähteistä) saadaan varminta tietoa hankkeiden vaikutuksista, verrattavia asioita ovat hakijamäärät, valmistuneet, keskeyttäneet, työllistyneet jne. Tärkeää olisi verrata tilastoja ennen hankkeita ja hankkeiden päättymisen jälkeen.


 * Laadullinen tulosten mittaaminen ja kuvaaminen**

Laadullinen toiminnan tulosten kuvaaminen; arviointi niin TOP-jaksolta kuin oppilaitoksestakin on tärkeä laadullinen arviointikriteeri, työnantajien kirjalliset arviot, TOP-päiväkirjan tiedot, opettajien työpaikkakäynnit ja kirjatut havainnot jne. antavat arvokasta laadullista tietoa toiminnasta ja sen tuloksista. Palautekeskustelut jaksojen päätöstilanteissa ovat myös tärkeitä tiedonkeräämistilanteita unohtamatta jatkuvaa arviointia koko opiskelun ajalta. Myös tuotettu tukimateriaali pitää analysoida ja liittää laadullisen arvioinnin tueksi. Toteutuskelpoiset ja –kelvottomat asiat tulee kirjata koko hankkeen ajalta. Laadullisten tulosten kirjaamiseen käytetään niin sähköisiä, kuin manuaalisiakin välineitä haastattelujen ja havainnointien ohella. Varsinkin jaksojen loppupuolella tehtävät palautekyselyt nähdään tärkeänä laadullista tietoa antavina toimina. Monet hankekokeilijat ovat sitä mieltä, että laadullinen ja vuorovaikutteinen yhteistyö arvioinnissa on olennaisempaa kuin määrällisten mittareiden tuottaminen. Osa kokeilijoista haluaisi myös vertaisarvioinnin tulevan työkaluvalikoimaan mukaan.